Vet du egentlig hvor stort verdensrommet er?
- Det er uendelig. - Lurer på hva de tenker om oss?
- Hvem da? - Fuglene.
Instinkt, Jorunn. Det er bare mennesket som kan tenke.
Kult å være fugl... å bare kruse rundt å se på menneskene ovenfra.
Tenk på alt det vi aldri vil forstå.
Snart kan man kjøpe en diskett med all mulig viten, som du kopler til hjernen.
- Og så vet du dobbelt så mye. - Tror du på det?
Hjernen er jo som en datamaskin.
- Ha det bra. Jeg kommer over i kveld. - Husk å ta med deg stearinlys.
Hvem er du?
Følg med, da!
Måtte den kjærlighet nå deg i dag.
Som varmer mitt hjerte for hvert eneste slag.
Vis meg din sjel gjennom tegn i glass.
Før meg av sted til sansenes plass.
Vis deg, vis deg, vis deg.
- Det er du som flytter glasset! - Du må være åpen for det ukjente!
- Du må tro på det magiske. - Og du på virkeligheten.
Trykk på knappen, Sofie. Skru på strømmen.
Hysj. Se!
- Tror du på... - Spøkelser?
Sofie? Sofie, jeg fant...
Hei, mamma.
Slo du deg?
- Endelig fant jeg den boken! - Så fint. Hva var det du fant?
32-utgaven. Den første latinske synonymordboken. Den som jeg arvet.
Mamma? Tror du fugler kan tenke?
Eh... jo, kanskje det.
Ellers er det... hva står det her?
- Hva står det her, Sofie? - "Forferdelig."
Forferdelig varmt her."
"Karg er bare en havn i et hav av sand. Savner dere fælt."
"Jeg ringer. Stor klem fra Ivar."
Karg, Karg...
Karg! Der er han, Sofie. Tenk at han er der.
Pappa skriver alltid til deg. Han skriver aldri til meg.
- Han skriver til begge to. - Men han undertegner med "Ivar".
Det er jo det han heter, Sofie.
- Mamma, hvem er egentlig du? - Jeg vet ikke. Jeg er meg.
Men hvem er du? Eller hvem er jeg?
Jeg er moren din og du er Sofie.
Nå har jeg den. Den sangen som jeg har lett etter!
Husk å skru av platen før du går og ta med deg nøkkel.
Ha det!
Jeg drømte at Jacobsen skulle drepe meg fordi jeg ikke hadde gjort stilen.
- Er den til i dag? - Har du glemt å gjøre leksene?
- Hva skal jeg gjøre? - Du er redd, du! Camilla?
Syntaks.
Det handler altså om riktig syntaks.
La meg for en gang skyld få lese noen stiler som vitner om -
- at vi faktisk var her i dette klasserommet samtidig. Georg!
Skal du ikke levere stil?
- Jacobsen kommer til å grille deg! - Hvor var vi? Jo!
I vår egen galakse. Hvor ellers?
Nærmere bestemt, vårt eget solsystem.
- Det var noe kjent, der ja. - Hei, Johnsen.
- Du kan vel hilse pent på pappaen din? - Hei, Kurt.
- Jeg er på vei! - Dr. Livingston I presume?
Jeg må ha bilen! Jeg har fått solseng hos Liz kvart over.
Seng...? Jeg er ikke ferdig med å vokse den.
Jorunn! Maten står i mikro'n!
- Ta det rolig med clutchen, da. - Hvor er reversen?
Flytt deg, da!
Du må ikke gire sånn!
Hvor kommer verden fra?"
Hvem er du? Hvor kommer verden fra?"
Hvem er du? Hvor kommer verden fra?
Hvor er det blitt av strykejernet?
Mamma? I orden at Jorunn kommer over til Mystery i kveld?
- Hvem er du? - Moren din. Britt Elisabeth Amundsen.
- Jeg skal på møte i latingruppen. - Hvor kommer verden fra?
- Hva slags spørsmål er det? - Bare noe jeg lurer på.
Fra gass og stein som eksploderte? Hvordan det?
- Jeg bare lurte. - Slå opp i et leksikon, da vel.
Tror du det er han som har gjort det?
Kanskje.
Skal eller vil lese. Og imperfektum...?
Kom igjen, nå da.
Og din, frøken. Den var kort, var den ikke?
Veldig, veldig kort. For ikke å si totalt fraværende.
Da er det noe annet med Sofie.
- Hva er det, har du sett lyset? - Jeg har ikke levert stil.
- Det er ikke... - Ta med stilboken.
La oss få litt oppmerksomhet.
Sofie Amundsen. "Det mytiske verdensbildet. Ordet er ditt.
Over hele verden har mennesket gjennom årtusener laget seg myter -
- for å gi svar på ting de ikke forsto.
Det finnes også mytiske forklaringer på mange av filosofiens fremste spørsmål -
- og hvorfor verden er som den er. Og ikke minst:
Hvor kommer verden fra?
Før kristendommen kom til Norge, trodde folk her at guden Tor -
- reiste over... himmelen i en vogn trukket av to geitebukker.
Og når han svingte med hammeren sin, ble det lyn og torden.
Tor var på mange måter vikingtidens Batman.
Ordet "torden" betyr tordrønn. Med torden og lyn kommer det regn.
Regn som er livsviktig for bøndene. Kampen mellom Tor og trollene -
- er den mytiske forklaringen på forandringer i naturen.
Når tørken rammet, trengte folk en forklaring på hvorfor det ikke regnet.
Kunne trollene ha stjålet Tors hammer?
Slik ga myten menneskene svar på noe de ikke forsto.
Fin stil.
- Hei, vennen. Hva har du der? - Ingenting.
- Får du hemmelige brev? - Bare fra en venn.
- Det er på tide. Du blir jo snart 14. - 15, mamma. Jeg blir 15.
15 år, ja. Tenkt at du blir 15 år!
- Hvordan vil du feire bursdagen din? - Vet ikke.
Vi kan ha hageselskap! Vi kan ha langbord...
"Kjære Hilde! Jeg gratulerer deg hjertelig med 15-års dagen."
Som du skjønner vil jeg gi deg en gave du kan vokse på.
Tilgi meg at jeg sender kortet til Sofie.
"Det var lettest slik. Hjertelig hilsen pappa."
Hilde Møller Knag? Ja, Hilde Møller Knag uten bindestrek.
Nei vel. Takk.
- Knag? - Sofie!
Høre du meg? Få ut den hunden! Du vet jo hvor redd jeg er hunder.
- Hvor kommer den fra? - En hund?
Vær forsiktig, da!
Den har ikke noe bånd på seg. Det må være en løshund.
Hei. Hvem er du?
Kom her. Kom!
Kom her, da.
- Den er ute nå, mamma. - Sikker?
- Hvordan kan den ha kommet inn her? - Jeg vet ikke.
- Den forsvant ut gjennom vinduet. - Fra 2. etasje? Jeg liker ikke hunder.
Helt siden jeg var liten, har jeg...
Hei, store vovsen. Passe seg.
En gang ble Ivar og jeg angrepet av en stor labrador.
- Hva er det du driver med? - Det lukter brent. Rister du brød?
Falsk alarm. Den vennen din, hvordan er han?
- Jeg kjenner ikke meg selv engang. - Du er Sofie Amundsen.
- Men hvem er Sofie Amundsen? - Det er deg.
- Er ikke det Ivar... pappa sin? - Jo. Den er så deilig å ha på seg.
Og så lukter den litt han, tror jeg.
Oi!
Er jeg på? Kjører båndet? En, to.
Ja, Sofie. Hjertelig velkommen til Athen.
Ser du tempelet der nede? Der lå markedsplassen.
Akropolis. Athen er ikke bare Europas vugge, den er også filosofiens vugge.
Her jeg står nå, sto kanskje Sokrates med sin unge elev Platon. Tenk deg...
Hvor kom verden fra", spurte Platon.
Tenk deg, Sofie. For 2400 år siden -
- sto de kanskje her begge to og diskuterte:
Hvor kommer verden fra.
Skru av videoen, Sofie! Mamma kommer i trappen!
Hallo? Sofie? Hallo?
Det var rart.
Var det deg, Shere Kahn? Du skremte meg, du. Kom pusen min.
Det var nære på!
Sofie, bli med på en reise.
En reise i tiden!
Athen, 399 før Kristus. Rettssaken mot Sokrates.
Her kommer han gående. Sokrates...
Det er mange på vei inn i retten hvor anklagen snart blir lest. Vi går inn.
Sokrates er beskyldt for å innføre nye guder og lede ungdommen på gale veier.
Sofie? Nå skal Sokrates forsvare seg.
Han irriterer folk her i Athen, fordi han i en årrekke -
- har stilt kritiske spørsmål.
Han har fått en rekke disipler, og nå synes noen at det har gått for langt.
Dette er fordømt gammel gresk. Jeg får ikke med meg alt.
Jo, Sokrates har gått rundt og snakket, for å få folk til å tenke selv.
Hvis de kan lokkes til å tenke gjennom konsekvensene av egne påstander, -
- tvinges de til å gjennomskue seg selv.
Han er ikke særlig redd av seg.
For en mann!
- Du, hallo? - Hva er det? Å, ja, Sofie.
Platon... Det er Platon som står der borte.
Sofie? Ser du skyggen?
Platon mener at alle fenomener i naturen bare er skyggebilder -
- av de evige formene eller ideene.
Men mange mennesker har slått seg til ro med falske ideer.
De er som huleboere.
De ser skyggene på veggene, men tenker ikke på hva som kaster skyggene.
De tør ikke å gå ut av hulen, de oppdager aldri solen og sannheten.
Dette er Platons berømte hulelignelse.
Nå avgir juryen sin dom over Sokrates.
Sofie, dette er forferdelig.
De vil dømme ham til døden, bare fordi han vil hjelpe dem til riktig innsikt.
Alberto Knox er antikkens Athen.
Giftbegeret, Sofie. Sokrates får giftbegeret.
Historiens største tenker.
Å unnslippe døden er ikke vanskelig.
Det vet enhver soldat. Det er bare å flykte.
Det er verre å unnslippe ondskapen.
For den løper fortere enn oss.
Vi skal alle dø.
Nå går jeg bort, dømt til døden.
Men sannheten har dømt dere for ondskap og urett.
Sofie Amundsen personlig."
Mamma, nei!
Hva er dette?
Seilferien kan du nå kombinere med et fire dager langt opphold i Athen.
Og du trenger fire dager her i Europas vugge, -
- for her er det virkelig ting å få med seg.
Er dette så spennende at du må sitte oppe hele natten?
Byen på høyden. Her er det varmt, og her er det billig.
Hva skal det bety?
Vi må frigjøre oss fra de falske skyggebildene.
- Falske skyggebildene? - Ja. På TV.
Vi må søke rett innsikt, mamma.
- Rett innsikt? - Hva sa vi i stad?
Almera efarsto.
Kjære Sofie. Vil du vite mer?
Som din filosofilærer vil jeg be deg. Legg en sukkerbit i en rosa konvolutt.
Og gi den til min budbærer. Han kommer til grinden i morgen tidlig.
Vennlig hilsen, Alberto Knox.
De skulle vært der i uke 19. Ja, i slutten av forrige kvartal.
- Hei, Johnsen. - Vi skal da ikke ha julekort nå.
Hei, Sofie. Unnskyld et øyeblikk.
Det ligner ikke på Gudbrandsdalen i det hele tatt.
- Det der er typisk vestlandshus. - Hvor var vi? Hallo?
Han la på.
Hei, Sofie. Hvor har du gjort av datteren min i dag?
- Hun får klare seg alene. - Hvorfor er hun alltid så ekstrem?
- Kanskje hun prøver å finne seg selv? - Finne seg selv. Så pass, ja.
- Meningen med livet. - Ja... Ser du etter noe spesielt?
- Å, du skal skrive kjærlighetsbrev? - Bilen din er punktert.
Vekk! Unna!
- Hei, Sofie. - Skriver du kjærlighetsbrev, eller?
- Ikke til deg, i hvert fall. - Den var ikke punktert.
- Har dere flere bøker om rosemaling? - Ja.
Tøff stil. Om myter og sånn.
- Hva er det du driver med? - Studerer filosofi.
Hei, du.
Hilde Møller Knag?
- Hvor har du vært? Hos kjæresten din? - Nei!
Jeg fikk ikke sove, og så gikk jeg inn til en hytte ved et lite tjern
- Den har stått tom i årevis. - Jeg så en pike som var helt lik meg.
Jeg kunne stikke hånden igjennom speilet.
- Jeg vet at man i din alder... - Piken i speilet så på meg.
Det var som om jeg fikk støt.
- Jeg tar den! - Det var da voldsomt, da.
- Hallo, det er Sofie. - Det er meg.
Er det virkelig deg?
Vi må samarbeide. Han har fått taket på oss.
- Han? - Majoren.
Jeg kan ikke forteller mer.
Jeg tror at filosofene kommer til å åpne øynene våre. Møt meg i Mariakirken -
- i morgen kl. 4. Kom alene.
Alberto?
Likte du det? Et av mine beste triks.
Nå begynner middelalderen!
La oss si at Jesus ble født ved midnatt.
Kl. 1, altså 100 år e. Kr, kl. 2, 200 år e. Kr., kl. 3...
- 300 år e. Kr. - Ja.
Middelalderen begynner altså 400 år etter Kristus og varer i 1000 år.
Sofie, kunnskap er makt.
Men like før kl. 4 ble Roma delt i to.
Hvem er majoren?
- Kvart på fem... - Hvem er han?
- Jeg har fått et oppdrag. - Av majoren?
Kjenner du henne? Hun er født samtidig som meg. Og vi ligner på hverandre.
- Ha tålmodighet. - Hun dukket opp i speilet?
Speilet? På Majorstua?
Hånden min gikk tvers igjennom. Det kom en lyd og det var som jeg fikk støt.
Det visste jeg ikke. Pass deg for det speilet.
- Kan man få litt arbeidsro? - Hvem er det du snakker til?
Jeg snakker med majoren. Sofie?
Vet du hva Sofie betyr? Det betyr visdom.
Min jobb er å gjøre deg klok. Tror du jeg klarer det?
Hildegard von Bingen. 1098-1179.
- Hildegard vokste opp på et kloster. - Har hun noe med Hilde å gjøre?
Helt fra Hildegard var liten opplevde hun at Gud snakket til henne.
Og hun ble betraktet som Guds utvalgte.
Paver og keisere ba henne om råd.
Hun var også en stor komponist av gregoriansk musikk.
På 1200-tallet levde en mann som het Thomas Aquinas.
Han prøvde å forene kristendom og filosofi.
Aquinas mente at Gud viste seg gjennom Bibelen og gjennom fornuften.
Rundt 150 år senere bryter den store pesten ut i Europa.
Svartedauden.
Sofie? Hvor var du hen?
I middelalderen.
I middelalderen, du?
Er det noen her som vet når middelalderen var?
Jørgen? Når var middelalderen?
- Jorunn? - Middelalderen?
Når var den?
Georg, da.
Sånn rundt vikingtiden, tror jeg.
- Fire til fjorten. - Hva sa du?
- 400-1400. - Ser man det.
- Hva forbinder du med middelalderen? - Thomas Aquinas.
- Og Hildegard von Bingen. - Jaha.
Hildegard von Bingen...?
Du verden. Hva forbinder du med henne?
Musikk. Hun lagde gregoriansk musikk.
Hun mente det fins noe guddommelig i oss som kommer frem i musikken.
Og i all annen kunst.
Det får man si.
Ja. Skal vi se...
- Guddommelig? - Ja.
Du, jeg har tenkte på bursdagen din.
Kanskje vi skulle feire den på sankthansaften?
Vi kunne ha et filosofisk hageselskap, så du kan be han nye vennen din.
Ja. Mamma? Vet du hva Sofie betyr?
Sofie det betyr...
- Nei. - Det betyr visdom.
- Bona noctem. - Bona noctem, da vennen.
God morgen, Sof...
Jeg får jo ikke til noen ting!
- De rista brødene var jo helt perfekte. - Det er ikke så farlig.
- Jeg er ikke noe sulten. - Eggene var helt...
- Skal jeg massere deg? - Vil du det?
Og jeg som skulle overraske deg.
Vet du hva? Den grusomme hunden stod utenfor igjen. Den bjeffet.
- Akkurat som om den ville varsle... - Varsle?
Vet du hvem som eier den? Sofie? Vet du hvem som eier den hunden?
- Hva er det for noe med den hunden? - Jeg skal følge den hjem.
- Hallo? - Velkommen til mitt enkle hjem, Sofie.
Hva?
Å, jeg hater dette! Hører du det?
Leve på rester, løpe rundt på fire ben, ikke kunne prate med en levende sjel!
Bare en sukkerbit i ny og ne.
- Hei, forresten. - Hei.
Du skal ikke være redd, Sofie. Så lenge filosofikurset pågår, er du trygg.
- Trygg? - Majoren...
- Man vet aldri hva han finner på. - Majoren?
Han er vår skaper.
Hva er det som skjer?
Dette må være renessansen. Majorens renessanse.
Majorens renessanse...?
- Hei, Alberto! - Hei, Pierre!
- Hvordan går det? - Det går fint! Dette er Sofie!
Vi ses!
Kjenner du ham?
Nei.
Europas historie kan sammenlignes med et menneskeliv.
Oldtiden er barndommen.
Middelalderen er de lange skoledagene. Og renessansen er 15-årsdagen.
Europa kaster seg ut i tilværelsen.
Eksperimentene og de store spørsmålenes tid.
Er det majoren som ordner alt dette?
- Renessansen! - Renessansen...
Stopp! Stopp tyven!
Stopp ham!
Karakteren Hamlet ville ikke gjøre det. Han vet at onkelen har drept faren hans.
Hamlet må koke over av raseri. Hva skal jeg gjøre. Hva ville Hamlet gjøre?
- Hold raseriet inni deg. - William Shakespeare.
- Har du hørt om ham? - Ja, han skrev skuespill.
- Kjenner jeg Dem, sir? - Beklager... jeg heter Alberto.
- Alberto. - William Shakespeare. Gleder meg.
- Sofie Amundsen. - Jeg kommer snart.
Kunne vi ikke bruke hodeskallen et annet sted i stykket?
Å være, eller ikke være? Det er spørsmålet.
- Eller skal vi stryke den replikken? - Jeg syns vi skal beholde den, Phillip.
Du forstår, Sofie: Å være eller ikke være, det er det som er spørsmålet.
- Vær så snill, William. - Unnskyld meg.
De øver på Hamlet.
William Shakespeare! Han har skrevet Hamlet, Romeo og Julie. Macbeth, -
- Kong Lear, Helligtrekongersaften...
Nei, nei! Stans!
- Med tårer. - Å, nei, ikke tårer.
Den er min! Du kan ikke ta den. Det er en klarinett. Forstår du?
Etter Dem. De spiller først.
Der er han! Stopp tyven!
Hvor ble det av ham?
- Hvem? - Tyven... som tok lommeboken min.
- Han er polsk. - Kan du polsk også?
Ja. Nei. Det er Nicolaus Copernicus. Han påstår at jorden går i bane rundt solen.
- Gjør den ikke det, da? - Jo!
Men før renessansen trodde folk at Jorden var universets midtpunkt.
Nå har prestene bestemt at Jorden skal være midtpunktet i all fremtid.
- Hvorfor det? - Folk må ikke tro at kirken tar feil.
Kirken er redd at oppdagelsene vil forandre synet på Gud.
Men når det først er oppdaget kan de ikke gjøre noe med det.
Kirken forbyr det. Den godkjenner ikke Copernicus' teorier før om 300 år.
- 300 år? Vi må fortelle ham det! - Nei, den historien er skrevet alt.
Der sitter han, Leonardo da Vinci.
Kunst, vitenskap... han drev med alt.
Arkitekt, matematiker, ingeniør.
- Det er liksom noe med ansiktet hennes. - Ja, det er...
- Mona Lisa. - Ja!
Michelangelo, Leonardo da Vincis største konkurrent.
Hvordan vet han når han skal slutte å hugge?
"Jeg slutter når jeg kommer til selve huden."
"Det er du, Sofie."
Sofie, Johan Gutenberg har nettopp oppfunnet boktrykkerkunsten.
Gutenberg, Sofie.
Før Gutenberg var alt håndskrevet. Han har oppfunnet små typer bokstaver -
- som man kan plassere hvordan man vil. Trykke.
Boktrykkerkunsten gjorde at man kunne spre ideer. Folk begynte å lese bøker.
Kirken var ikke lenger alene om å spre kunnskap.
Ja? Vin?
- Vin, ja. - Vin?
Coca cola?
Coca cola!
Jeg tror jeg tar en te.
Sønnesønnen til Vasco da Gama holder akkurat på å losse skipet.
Du kan gå og se på. Det skjer mye. Akkurat nå får Europa sin første te -
- fra India.
Te og vin. Vin og te.
Nå kan du sitte her. Jeg tenkte at kanskje...
- Hei. - Hei.
- Kommer du langveisfra? - Det kan man godt si.
Jeg er Giovanni. Hvem er du?
- Hvor har du vært, Sofie? - Jeg og Giovanni har bare...
Vi må tilbake før de stenger hullet. Kom!
Arrivedeci, Sofia.
Fin tid, egentlig... renessansen.
- Det var sprøtt. - Er ikke denne din?
Du mistet den, ikke sant?
- Takk, pappa. - Du sa "pappa", Hilde.
- Er det jeg som er Hilde? - Eller er det Hilde som er...
-... deg? - Betyr det at vi ikke er virkelige?
Alberto! Svar meg!
Sofie? Hvor gammel er Alberto?
- Kanskje 50. - 50 år?
Men herregud, vennen. Jeg som var så glad på dine vegne.
Jeg trodde du hadde fått deg en kjæreste. 50 år...?
Jeg sa jo at han bare var en venn. Egentlig fins vi ikke.
- Er du klar over det? - Nei.
- Vi er vel bare figurer i en roman. - Ja. Akkurat.
Du kan jo be Alberto i selskapet ditt likevel.
Sofie?
- Hva er det, vennen min? - Hva om det er sant?
At vi ikke fins på ordentlig. At vi bare er figurer i en roman.
Centio ergo sum. Vet du hva det betyr?
Jeg føler, altså er jeg.
Centio ergo sum?
Vet du hva, mamma? Hilde har briller.
Hvem er jeg? Fins vi?
Ja... Eller nei.
Det kommer an på.
Alberto? Er du også redd?
Svar, Alberto! Er du også redd?
Det var en gang en russiske hjernekirurg -
- og en russisk astronaut som satt og diskuterte religion.
Ja, jeg er også redd.
Uansett. Hjerneforskeren var kristen, men det var ikke astronauten.
Astronauten skrøt og sa: "Jeg har vært ute i verdensrommet flere ganger."
"Men aldri har jeg sett verken Gud eller engler."
Så sier hjerneforskeren: "Jeg har operert mange kloke hjerner, -"
"- men aldri sett en eneste tanke."
Descartes levde på 1600-tallet. Han sa også noe om tanken.
Hvor har vi den...
"Anatomische Atlas". Descartes sa:
"Cogito ergo sum."
Cogito ergo sum?
Jeg tenker altså er jeg?
- Hvordan visste du det? - Det er latin.
Descartes.... Kom!
Descartes mener at kroppen og sjelen er helt uavhengige av hverandre.
Kroppen er hardware, sjelen software. Men en datamaskin har jo ingen sjel.
- Det er majoren. - Majoren?
- Han snakker med oss! Forfatteren. - Forfatteren?
- Til siste side. - Til siste side i boken.
Vi lever bare så lenge han skriver om oss, Sofie. Til siste side i boken.
Am I real?
Miss Amundsen?
- Snakker du engelsk? - Ja.
Hør på meg, mitt barn. Er dette bordet virkelig?
- Det er virkelig. - Hva ville du føle hvis du slo på det?
Noe hardt.
Er du virkelig, frøken Amundsen?
Jeg tror det. Men hvem er du?
Jeg heter Berkeley.
- George Berkeley. - Jeg heter Sofie.
Det eneste som er virkelig er Herrens makt, mitt barn.
- Herren...? - Herren er det samme som Gud, Sofie.
- Alberto? - Takk, herr Knox.
Alt hva du sanser er et resultat av Herrens makt.
Spørsmålet er: Hva er vi? Er vi mennesker av kjøtt og blod?
Eller er vi bare bevissthet?
Herr Knox, jeg tror du kan overta herfra.
Farvel, begge to.
Farvel, Deres nåde.
George Berkeley. Irsk biskop.
1685-1753. Han var her, Sofie!
He was here.
Mente han at bordet ikke er virkelig og at vi ikke er virkelige?
Verden er din oppfatning av den. Tingen eksisterer bare hvis den kan sanses.
"Herrens makt."
Er majoren en slags Gud for oss, da?
- Ja, på en måte. - Og hva med Hilde?
Hun er en engel, den som Gud snakker til. Og Gud, det er majoren.
Kanskje han ikke er det likevel!
Descartes mener at alle har en forestilling om et fullkomment vesen.
Og ikke noe menneske er fullkommen. Så den ideen må komme utenfra et sted.
Ettersom majoren ikke er fullkommen, så må han ha en gud over seg... igjen.
Majoren er ikke gud!
Hurra for deg som fyller ditt år, ja deg vil vi gratulere!
15 år, hva? Det er ikke til å tro!
Tviler du?
Tviler? Nei, selvfølgelig ikke. Nei.
Det fins filosofer som tviler på alt.
På alt?
- Pappa har skapt Sofie bare for deg. - "Sofies verden."
- Han skriver en bok bare for meg. - Slutten får du når han kommer hjem.
Nei, jeg ser ingenting. Sofie? Vet du hvorfor vi er til?
Vi er fødselsdagsunderholdning for majoren og datteren i Lillesand.
Gratulerer med dagen!
- Det er jo derfor vi må rømme. - Sofie...
Majoren planlegger alt vi gjør og alt vi sier. Vi kan bare gi opp.
- Hvor lenge er det igjen av boken? - Hvor langt kom vi?
Til Berkeley, som trodde mer på ånd enn på materie.
Du må fortsette, Alberto.
Vi må lure majoren.
Nei, nei. Nei, det går ikke.
Så lenge du forteller, så fins vi. Ikke sant?
Noen titalls år etter Berkeleys død, kom den franske revolusjonen.
1789. Folket gjorde opprør mot kongen og adelen.
De kjempet for frihet. Frihet fra undertrykking.
- Er det den franske revolusjonen nå? - Ja. Folket gjør opprør.
Noen har fordeler som andre har måttet betale for.
Menneskene behandles etter forskjellige lover.
- Hvem er det? Kjenner du ham? - Nei.
De vil ha slutt på rettsløsheten og undertrykkelse.
De vil ha slutt på kongens enevelde.
- Hva betyr det? - "Frihet, likhet, brorskap."
- Det har ikke noe med filosofi å gjøre? - Alt har med filosofi å gjøre.
"Jordens frukter tilhører alle. Men Jorden tilhører ingen."
- Hvem sa det? - Rousseau.
Han mente at alle er født med rettigheter som står over lovene.
- Menneskerettighetene? - Ja! Folket er enig med filosofene.
Historiens gang forandres, -
- fordi noen tenker.
- Er det Rousseau? - Nei. Han siterer Rousseau.
Det er Robespierre, revolusjonsregjeringens sjef.
- Mange filosofer blir misbrukt. - Hva er det som skjer her?
I stedet for å kjempe med demokratiske midler, bruker man vold og terror.
Robespierre sier at folkets fiender fortjener døden.
- Hvem er folkets fiende? - Se ved giljotinen, Olympe de Gouges.
Hun betraktes som folkets fiende fordi hun kritiserer volden.
Hun og mange andre føres til giljotinen fordi det sies at de truer revolusjonen.
For en skjebne hun får, Sofie!
I 1791 skriver Olympe de Gouges en erklæring om kvinnens rettigheter.
Hun mener at opphavet til makt ligger hos folket, -
- og at folket består av mann og kvinne i forening. En modig kvinne.
Den første kvinnen som offentlig går ut og krever likestilling med mannen.
Hun sier at om kvinnen har rett til å bestige giljotinen, -
- bør hun også ha rett til å bestige talerstolen.
Til talerstolen kom hun aldri.
Juni '45.
Trådte i kraft 24. oktober samme år. Altså FN-dagen.
"Frihet, likhet og brorskap", som skulle sveise det franske folk sammen.
Skal i dag sveise verden sammen gjennom FN.
Den franske revolusjonen ble dominert av sterke menn som...
- Og kvinner. - Hva behager?
Og kvinner.
Vi må vel innse at når det gjelder den franske revolusjon, -
- var det menn det dreide seg om.
- Olympe de Gouges. - Olympe de...
- Olympe de Gouges. - Olympe de Gouges...
- Hun ble halshugget. - Kanskje du vil overta undervisningen?
- 1791. - 1791?
- I 1791. - Jeg har faktisk hovedfag i historie.
Jeg vet ikke om det har noen betydning her lenger.
Jeg er læreren din, Sofie. Du er 15 år gammel.
Han ber deg om å holde kjeft. Litt dumt hvis du vet mer enn læreren.
- Ikke sant, Jacobsen? - Hvem har gitt deg ordet nå?
Å kunne tenke fritt og gi uttrykk for sine meninger.
- Det var sentralt under revolusjonen. - Nei, nei, nå er det nok.
- Jeg syns Sofie skal få snakke ferdig. - Ja vel, det syns du, Georg? Sett deg!
Jeg må si jeg begynner å bli litt lei -
- av denne evinnelige innblandingen i undervisningen.
- Vær så snill, da dere. - Olympe de Gouges.
Hun skrev erklæringen om kvinnenes rettigheter i 1791.
Og all politisk aktivitet ble forbudt for kvinner.
Takk for meg.
"Gud er død."
Det sa filosofen Friedrich Nietzsche.
"Vi har ingen holdepunkter i et komplisert samfunn."
Nietzsche mente at man må foreta en omvurdering av alle verdier.
Så de sterke ikke skulle hemmes av de svake.
Og vi er de svake? Vi som ikke engang fins. Må vi finne oss i det?
Vi har ikke noe valg.
For noe vrøvl! Alle har et valg.
Individet må selv handle og treffe sine valg. Det følger jo med det å eksistere.
Du må velge, Sofie. Du må treffe et valg.
Der hører du! Hvem var det?
Den danske filosofen Søren Kierkegaard. Han hadde jeg glemt!
Han lar oss ikke rømme så lenge boken ikke er ferdig.
Vi må avlede ham.
Hvordan da?
Vi må finne en måte å lure majoren på, så vi får rømt...
Jo! Kom igjen!
- Nei, Sofie! - Det går. Kom igjen!
Bare gjør det.
Det er jo kaldt!
Sofie...
Jeg mener...
Jeg gjør det ikke.
En idiotisk idé. Noen ganger skjønner jeg ikke...
Alberto! Det gikk!
"Tese, antitese, syntese." Hegel.
Når vi diskuterer tenker vi dialektisk.
Det vil si at vi tenker en tanke fordi vi har tenkt en foregående tanke.
Så motsies det av en ny tanke, -
- og så oppstår en spenning mellom forskjellige måter å tenke på.
Som hvis jeg sier at det går an å rømme fra boken, og du sier det gjør det ikke?
Ja, det kan du si. Men det er den tredje tanken som er viktigst.
- Den favner det beste i de to andre. - Ja, så la oss finne den tredje tanken!
Ja visst.
Georg? Den tredje tanken!
"Vi bruker en bifigur."
"Til å avlede majoren. Jeg tror jeg vet hvem."
"Kjære Hilde. Gleder meg til å se deg."
"Tar med resten av boka når jeg kommer hjem."
Resten av boka? "Den er straks ferdig."
"Klem, pappa."
"Jeg regner med å komme hjem tidlig på kvelden sankthansaften."
Sankthansaften?
Hallo?
Er det noen her?
Hilde Møller Knag. Hilde Møller Knag!
Sofie. Jeg er Sofie!
Sofie, Hilde Møller Knag...
Georg?
Hvor kommer du fra, kamerat?
- Jeg heter Micha. - Jeg heter Sofie. Er du fra Georgia?
- Nei, fra Smir, kamerat. - Hvorfor sier du "kamerat"?
Fordi alle er like mye verdt.
- Hvorfor lager dere revolusjon? - Folket sulter. Overklassen eier alt.
Barn dør fordi de ikke har klær. Folk er undertrykt.
Kamerat Lenin sier: "Brød til folket, jord til bøndene, fred til landet."
- "All makt til sovjetene." - Du er modig.
Nei, jeg er ikke modig. Jeg er redd. Men vi dør hvis vi ikke gjør noe.
Kamerat! Du glemte å si "kamerat".
Jeg må visst stikke, Sofie.
Sofie? Sofie?
Der er du. Jeg har lett etter deg. Jeg sovnet på sofaen.
Hvor har du vært?
- På loftet. - På loftet? Hva gjorde du der, da?
- Sofie? - Jeg var i den russiske revolusjon.
Den russiske revolusjon? Så du har bare vært i Russland en tur?
Du har fått noe skitt på deg.
Det er krutt?
Hvilken bok er det? "Det kommunistiske manifest", ja.
Jeg skulle ønske at Ivar kom hjem snart.
Ha det, major. God reise. Hils dattera di.
Det skal jeg gjøre. Ta det helt med ro.
Skål, dere!
Skål, Sofie.
Kjære, alle sammen. Velkommen til Sofies 15-årsdag.
Tenk at du er blitt så stor. Da Ivar og jeg traff hverandre, så...
- Tempus fugit. - Ja, akkurat. Tiden flyr.
Vi har laget et filosofisk hageselskap -
- fordi Sofie har vært så opptatt av de store tenkerne.
Så velkommen til oss, Antonio.
- Alberto. - Ja, Alberto. Unnskyld.
Han er Sofies venn, og han er også filosof.
- Gleden er på min side, fru Amundsen. - Kall meg Britt, Alberto.
Tullen her. Bånnski.
Som takk for at jeg har fått låne deres datter, vil jeg gjerne holde en tale.
Sofie og jeg har i den siste tiden gjort en større filosofisk undersøkelse.
Fra de gamle greske filosofene og frem til i dag, -
- så har vi funnet ut -
- at vi alle lever i en majors bevissthet.
Ja, det er jo klart.
Han heter Albert Knag og han skriver nå om oss alle sammen -
- i en bok til sin datter.
Hun fylte også femten den femtende, -
- så boken er en presang fra pappaen til datteren Hilde.
Så vår tilværelse er bare bursdagsunderholdning...
- Er du gal? - Du må! Det gjelder liv eller død.
Vi er oppdiktet. Vi fins ikke!
Vi er bare en ramme rundt majorens filosofiske oppdragelse av datteren.
Men det betyr jo ikke at vi ikke kan hygge oss. Spis, drikk og vær glade!
Skål!
- Tullen, vær så snill... - Så løp, da! Din idiot!
- Kom, Alberto. Det er nå eller aldri! - Det er slutt. Vi er på siste side.
Det kan være farlig, Sofie.
- Nei, Sofie! Det er farlig! - Kom igjen!
Kom igjen, Alberto!
Se der!
Er jeg virkelig?
Å være, eller ikke være.
Det er spørsmålet.
- Omvendt rekkefølge. - Omvendt rekkefølge?
Ja, vi har opplevd alt dette før, bare i omvendt rekkefølge.
- Sofie? - Ja.
Hvor er vi?
Hilde? Har du sett den hvite duken?
Mamma, da. Den ligger på strykebrettet nede!
Jeg kommer ned nå!
Det er her.
Det er det rommet jeg så gjennom speilet. Hildes rom.
Bjerkely. Vi er på Bjerkely.
Hvor er det blitt av den, da?
Hilde.
Vil jeg aldri få kontakt med henne?
Ordet "aldri" inngår ikke i en filosofs vokabular.
Pappa!
Mamma? Pappa har kommet.
Albert!
- Hei, pappa! - Hei, Hilde!
Albert!
- Jeg kjente deg nesten ikke igjen. - Du er blitt en ordentlig dikter!
Og du er blitt en ordentlig kvinne.
Din far er kommet hjem, Hilde. Alt er ved det gamle.
Er ikke det min mann?
Han er jo bare en helt vanlig mann. Trodde han skulle være guddommelig.
Han hadde fantasi nok til å skape oss.
- Hva skal du nå, da? - Jeg bare må se hvordan det slutter.
"Vi er diktet opp som en slags ramme rundt majorens opplæring av datteren."
"Men det betyr ikke at vi ikke kan ha det hyggelig. Spis, drikk og vær glade."
"Skål alle sammen. Og takk for oppmerksomheten."
"Slutt."
Slutt?
Pappa, det kan jo ikke bare slutte sånn?
- Ingenting om Georg og bilen. - Vi har rømt.
Utrolig.
- Tror du at det fins liv der ute? - Det vet vi ikke.
For universet er så ufattelig stort at vi måler det i lysår.
Ett lysår er nesten ti billioner kilometer.
Ti billioner kilometer?
Og en gang for ca. 15 milliarder år siden, -
- ble all varme i universet samlet på et ganske lite område.
Og til slutt... så eksploderte det.
Og så ble det atomer, og så ble det molekyler.
Etter hvert ble det soler, og til slutt ble det planeter.
Akkurat som den vi sitter på nå. Det var "The Big Bang".
- Det store smellet. - For et smell det må ha vært.
Ja, det var litt av et smell.
Det er akkurat som om det er noen her.
Kanskje det er Sofie og Alberto?
- Tror du det? - Jeg føler det.
- Imponerende. - Kan dere ikke komme inn nå?
- Albert? - Vi kommer snart.
Pappa? Hva var det som eksploderte en gang for milliarder av år siden?
- Hvor kom det fra? - Det er det store spørsmålet.
Det var det spørsmålet Sofie fikk. Hvor kommer verden fra?
Det var jo det Sokrates sa. Av og til er det spørsmålet som er det viktigste.
Men hun fant jo ut hvor hennes verden kom fra. Den kom fra meg.
Alle eventyrfigurene rundt oss. Historiene deres er jo ferdigskrevet.
- Og de har visst fått evig liv. - Nettopp, Alberto! Vi også!
Jeg bare lurer på hva som skjer hvis vi reiser tilbake.
Hysj. Hører du?
- Hva da? - Musikk.
Det er her. Det må være rett over oss.
Vi er her.
- Hvordan føles det? Å være tilbake? - Deilig!
Jeg tenkte på Hilde og pappaen hennes. Vi lever lenger enn dem.
- De er bare mennesker, mens vi... - Ja, hva er vi?
Vi er ideene, Alberto. De evige formene.
- Vi lever evig. - Ideene. Platon.
Du er blitt en ekte filosof, Sofie!
Hei, Sofie!
Sofie.
Hei, Sofie.